Александър Муратов
Градско лято

chitanka.info

Все още сутрин ставам рано,

ослушвам се отвън да чуя

звънтенията на камбана

в прозореца ми да нахлуят.

Седя във къщи, уж съм с мама,

а нещо толкоз ми кривее:

другарите ги вече няма

и нашта улица немее.

Безлюдна тя остава лете.

От нея зной и прах ни гони.

И на саксии, пълни с цвете,

приличат малките балкони.

Насреща е отворен цирка,

но нищо за деца не дава.

Съзрял ме с топка или свирка,

съседът в миг ми вдига врява.

Не те разбира тука никой,

ни долу в дворчето, ни в къщи.

Но я тропни или извикай,

веднага всеки се намръщи.

Единствено, щом дъжд преплиска,

щом рукнат вади до бордюра

и плувнат в улицата близка

на рой дъждовните мехури,

излизам волен и безгрижен

и спрял до плочника сияен,

аз пускам своя кораб книжен

подобно капитан незнаен.

Как мога в къщи да остана

и без другари как да трая!

Веднъж да ида на Балкана

за две лета ще поиграя.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.